*b*Vivian*b*
»Šest, pet, štiri…« tla so bila le še pol metra oddaljena.
»Tri, dve, ena… Zdaj!!!« steklena kletka je mehko pristala v snegu. Ena od stranic se je neslišno odprla in se spustila na zasnežena tla. Brez omahovanja sem stekla k nepremočljivi vrečki na tleh in iz ne potegnila meč. Zataknila sem ga za pas, nato pa zgrabila še vrv in nož. Vrečko sem stlačila v enega od žepov, morda jo bom potrebovala.
Zdaj ni bilo več časa, drugi tekmovalec se je nahajal le pol kilometra od mene. Beg bi bil nespameten, hoja po globokem snegu bi me le utrudila, poleg tega bi puščala več kot očitne sledi. Ne raje si bom izmislila nekaj drugega. Nenadoma me je prešinila ideja, tvegana a boljša kot nič.
V roki mi je zažarel plamen usmerila sem ga v tla in povečala toploto, sneg se je začel hitro topiti. Stekla sem, vijugala med drevesi, dokler nisem imela več nobene orientacije kje sem. Pot sem zaključila pred smreko, ki ne imela veje malce nižje, kakor druge. Z roko sem ji iz vej otresla nekaj snega. Nato sem se obrnila in stekla nazaj, na poti sem se ustavila pod naključnim iglavcem. Previdno sem skočila in se z rokami prijela veje, nato sem se potegnila gor. Prijela sem za naslednjo vejo in plezala vedno vedno višje. Kmalu sem bila skrita med iglicami in bogatimi zalogami snega ki so se kopičile na vejah. Hkrati sem lahko vseeno opazovala potjo, ki se je vila pod drevesom, in imela sem dovolj prostora za izpeljavo drugega dela načrta.
*b*Keith*b*
Vivian je pravilno ugibala. Njen nasprotnik, močan čarovnik opremljen s strupenimi puščicami, se je urno gibal skozi sneg. Do Vivian ime kletke prebil v manj kot petnajstih minutah. A to je bilo zanjo dovolj, da si je izmislila precej dobro past.
Opazoval sem vsak njen korak, kakor mačka je urno splezala na drevo in se skrila med veje.
Čarovnik je medtem odkril pot in se posmehljivo nasmehnil. V roke je vzel lok in na tetivo položil puščico. Krenil je hitro, a previdno. Oprezal je za morebitno nevarnostjo in pazil na svoj hrbet. Ni bil igralec, ki bi ga bilo dobro podcenjevati.
Vivian je medtem v roke prijela nož in čakala, čakala in čakala.
*b*Vivian*b*
Od groze se mi je meglilo pred očmi, a sem se potrudila ostati trdno na drevesu. Nož sem držala v pripravljenosti, če bo treba bo igralca, ki se ji bliža ubila tudi brez magije.
Ni preslišala korakov, čeprav so bili tihi in previdni. Obstala sem in skušala umiriti dihanje. Adrenalin je zaplal po meni. Ne bom še umrla.
Čarovnik se je pojavil izza grmovja, sledil je potki, ki jo je naredila. Ni se dalo spregledati strah vzbujajočega loka v njegovih rokah. Moral je priti na tisto določeno mesto, da bi ga lahko zažgala. Tekmovalec se je premaknil bližje in počepnil pod drevo. Napela sem se in v roki mi je zažarel plamen, zagnala sem ga v čarovnika, dvignil je glavo in odskočil. Plamen ga je le oplazil po nogi in prežgal kombinezon, poškodoval ga ni preveč. Skozi zrak je zažvižgala puščica, vrgla sem se na drugo vejo in se izognila leteči smrti. Zbrala sem se in z enim zamahom požgala nekaj vej, da bi imela boljši razgled. Oblikovala sem vročo kroglo zelenega ognja in jo zagnala v čarovnika, takoj nato še drugo in tretjo. Spretno se jim je izmikal in medtem napel naslednjo puščico. Spustila sem se nekaj vej nižje in nato izstrelila več ognjenih krogel. On je znova potegnil za tetivo, izmaknila sem se na stran. Veja pod mano je grozljivo zapokala. Prijela sem za drugo in se spustila še nižje, znova je priletela puščica. V trenutku nepozornosti mi je zmanjkalo ravnotežja, zdrsnilo mi je in priletela sem v zaplato mehkega snega. Stresla sem se in se skotalila stran od novega izstrelka, nato pa poslala salvo ognja. Prepozno je odskočil in ogenj je zadel njegovo roko, oblačila so se mu vnela. Nisem čakala, da bi si opomogel in nehal otepati po sebi, vanj sem poslala še več raznobarvnih plamenov, da je izgledal kot poskakujoča disco krogla. Začel se je valjati po snegu, a ni pomagalo, le jaz sem lahko nadzirala ta ogenj. Presunljivo je tulil, kakor ujeta žival. Nisem več mogla poslušati tega.
»Oprosti mi, prosim.« sem zakričala in njegovo telo je v trenutku ugasnilo, zvalil se v sneg. Opekline so mu popolnoma izmaličile obraz, kljub temu so mi njegove oči skušale povedati tiho prošnjo. Sklonila sem se k njemu in zagrizla v njegov vrat. Solze so mi tekle po licih, ko sem pila in mu po telesu pošiljala endorfini, s tem pa mu olajšala bolečino. Ko sem končno izvlekla zobe je le še nekajkrat trznil in pozabil na svet in bolečino. Z enim plamenom sem ga spremenila v kup pepela.
Na koncu sem zaihtela in padla v sneg. Nisem želela ubiti tega vilinca. Smilil se mi je, prišel je po slavo in zmago, dobil pa je tole. Točno tako bom lahko čez nekaj dni pristala jaz, truplo v snegu.
Stresla sem z glavo, ne to se ne bo zgodilo. Pobrala sem se na noge in odšla nazaj na jaso, kjer sem pristala v stekleni kletki. Te ni bilo več. Šele zdaj me je spreletelo, vse to je posneto. Vsi so videli mojo prvo bitko. Tudi on.
»Šest, pet, štiri…« tla so bila le še pol metra oddaljena.
»Tri, dve, ena… Zdaj!!!« steklena kletka je mehko pristala v snegu. Ena od stranic se je neslišno odprla in se spustila na zasnežena tla. Brez omahovanja sem stekla k nepremočljivi vrečki na tleh in iz ne potegnila meč. Zataknila sem ga za pas, nato pa zgrabila še vrv in nož. Vrečko sem stlačila v enega od žepov, morda jo bom potrebovala.
Zdaj ni bilo več časa, drugi tekmovalec se je nahajal le pol kilometra od mene. Beg bi bil nespameten, hoja po globokem snegu bi me le utrudila, poleg tega bi puščala več kot očitne sledi. Ne raje si bom izmislila nekaj drugega. Nenadoma me je prešinila ideja, tvegana a boljša kot nič.
V roki mi je zažarel plamen usmerila sem ga v tla in povečala toploto, sneg se je začel hitro topiti. Stekla sem, vijugala med drevesi, dokler nisem imela več nobene orientacije kje sem. Pot sem zaključila pred smreko, ki ne imela veje malce nižje, kakor druge. Z roko sem ji iz vej otresla nekaj snega. Nato sem se obrnila in stekla nazaj, na poti sem se ustavila pod naključnim iglavcem. Previdno sem skočila in se z rokami prijela veje, nato sem se potegnila gor. Prijela sem za naslednjo vejo in plezala vedno vedno višje. Kmalu sem bila skrita med iglicami in bogatimi zalogami snega ki so se kopičile na vejah. Hkrati sem lahko vseeno opazovala potjo, ki se je vila pod drevesom, in imela sem dovolj prostora za izpeljavo drugega dela načrta.
*b*Keith*b*
Vivian je pravilno ugibala. Njen nasprotnik, močan čarovnik opremljen s strupenimi puščicami, se je urno gibal skozi sneg. Do Vivian ime kletke prebil v manj kot petnajstih minutah. A to je bilo zanjo dovolj, da si je izmislila precej dobro past.
Opazoval sem vsak njen korak, kakor mačka je urno splezala na drevo in se skrila med veje.
Čarovnik je medtem odkril pot in se posmehljivo nasmehnil. V roke je vzel lok in na tetivo položil puščico. Krenil je hitro, a previdno. Oprezal je za morebitno nevarnostjo in pazil na svoj hrbet. Ni bil igralec, ki bi ga bilo dobro podcenjevati.
Vivian je medtem v roke prijela nož in čakala, čakala in čakala.
*b*Vivian*b*
Od groze se mi je meglilo pred očmi, a sem se potrudila ostati trdno na drevesu. Nož sem držala v pripravljenosti, če bo treba bo igralca, ki se ji bliža ubila tudi brez magije.
Ni preslišala korakov, čeprav so bili tihi in previdni. Obstala sem in skušala umiriti dihanje. Adrenalin je zaplal po meni. Ne bom še umrla.
Čarovnik se je pojavil izza grmovja, sledil je potki, ki jo je naredila. Ni se dalo spregledati strah vzbujajočega loka v njegovih rokah. Moral je priti na tisto določeno mesto, da bi ga lahko zažgala. Tekmovalec se je premaknil bližje in počepnil pod drevo. Napela sem se in v roki mi je zažarel plamen, zagnala sem ga v čarovnika, dvignil je glavo in odskočil. Plamen ga je le oplazil po nogi in prežgal kombinezon, poškodoval ga ni preveč. Skozi zrak je zažvižgala puščica, vrgla sem se na drugo vejo in se izognila leteči smrti. Zbrala sem se in z enim zamahom požgala nekaj vej, da bi imela boljši razgled. Oblikovala sem vročo kroglo zelenega ognja in jo zagnala v čarovnika, takoj nato še drugo in tretjo. Spretno se jim je izmikal in medtem napel naslednjo puščico. Spustila sem se nekaj vej nižje in nato izstrelila več ognjenih krogel. On je znova potegnil za tetivo, izmaknila sem se na stran. Veja pod mano je grozljivo zapokala. Prijela sem za drugo in se spustila še nižje, znova je priletela puščica. V trenutku nepozornosti mi je zmanjkalo ravnotežja, zdrsnilo mi je in priletela sem v zaplato mehkega snega. Stresla sem se in se skotalila stran od novega izstrelka, nato pa poslala salvo ognja. Prepozno je odskočil in ogenj je zadel njegovo roko, oblačila so se mu vnela. Nisem čakala, da bi si opomogel in nehal otepati po sebi, vanj sem poslala še več raznobarvnih plamenov, da je izgledal kot poskakujoča disco krogla. Začel se je valjati po snegu, a ni pomagalo, le jaz sem lahko nadzirala ta ogenj. Presunljivo je tulil, kakor ujeta žival. Nisem več mogla poslušati tega.
»Oprosti mi, prosim.« sem zakričala in njegovo telo je v trenutku ugasnilo, zvalil se v sneg. Opekline so mu popolnoma izmaličile obraz, kljub temu so mi njegove oči skušale povedati tiho prošnjo. Sklonila sem se k njemu in zagrizla v njegov vrat. Solze so mi tekle po licih, ko sem pila in mu po telesu pošiljala endorfini, s tem pa mu olajšala bolečino. Ko sem končno izvlekla zobe je le še nekajkrat trznil in pozabil na svet in bolečino. Z enim plamenom sem ga spremenila v kup pepela.
Na koncu sem zaihtela in padla v sneg. Nisem želela ubiti tega vilinca. Smilil se mi je, prišel je po slavo in zmago, dobil pa je tole. Točno tako bom lahko čez nekaj dni pristala jaz, truplo v snegu.
Stresla sem z glavo, ne to se ne bo zgodilo. Pobrala sem se na noge in odšla nazaj na jaso, kjer sem pristala v stekleni kletki. Te ni bilo več. Šele zdaj me je spreletelo, vse to je posneto. Vsi so videli mojo prvo bitko. Tudi on.
Odgovori:
Zabaven odgovor
Najboljši odgovor
Super odgovor
Dober odgovor
Odgovor
Neprimeren odgovor
Nerazumljiv odgovor
Za del je res ful žalosten. V njem je tok napetosti in srčnosti,ki jo v sebi nosi Vivi! Res je grozno, daje ubila tistega vilinca, ampak takj e pač izziv.
Komi čakam, da zvem kaj se bo zgodilo!
Komi čakam, da zvem kaj se bo zgodilo!
1
Zabaven odgovor
Najboljši odgovor
Super odgovor
Dober odgovor
Odgovor
Neprimeren odgovor
Nerazumljiv odgovor
Boga Vivi! Ne morem si predstavljati kako je če moraš nekoga ubiti :(
No, ja, zdaj gre zares, upam, da bo Vivi porazila nasprotnike (razen Keitha seveda) in preživela!
No, ja, zdaj gre zares, upam, da bo Vivi porazila nasprotnike (razen Keitha seveda) in preživela!
2
Zabaven odgovor
Najboljši odgovor
Super odgovor
Dober odgovor
Odgovor
Neprimeren odgovor
Nerazumljiv odgovor
fuuuul dobr🥰🥰🥰🥰🥰 ampk tut ful zalostn biga vivi k je mogla tistga vilinca ubit tut men se ful smil:sob::sob: team vivi:innocent:
2
Moj odgovor:
Hii
potrebuje pomoč ali nasvet v
![](/datoteke/2020-09/1f46d.png)
Svetovalnica
A sem slaba frendica
Oj,
Imam eno frendico in z njo veckrat nastopava kot duo v plesu. To leto bodo 2 tekmovanja. Jaz se nikoli nisem tekmovala v tem sportu je pa ona prejsnje leto ker trenira več časa ko sva nastopale niso bila še tekmovanja bile so bolj šolske otvoritve in tako. čeprav mi je bilo všeč nastopati z njo ne bi z njo za tekmo. zadnje čase mi gre malo na živce ker je nesramna in enkrat mi je na trening prinesla nekaj za jest zahvalila sem se ji a ko so prišli ljudje se je začela važiti in mi težit kako sem jo jaz mučila z njo da mi je naredila to za jest kako sem ji jaz ukazala prinese nekaj za pit. ona je to sama ponudila res mini bilo všeč in zdelo se mi je nesramno. tudi za prejšnjo tekmo je bilo vse kar je bilo narobe moja krivda kar je bilo super je pa ona takoj urinla in začela govoriti kako je ona to naredila. zato tekmo hoče biti ona glavna in hoče da je vse po njeno izbrala je že pesem izbrala je obleke koreografijo in njen solo ki ga jaz nimam. ne zdi se mi pošteno in raje bi sama tekmovala. tudi za novo leto bo bil nastop v šoli v katerem bomo bile v duotu in nočem biti še več krat. že za novoletni nastop bo naredila v vsepo svoje in to me zelo moti. ali sem slaba frendica? Kako naj ji recem da za tekmo hocem biti sama in ne v duotu?
Imam eno frendico in z njo veckrat nastopava kot duo v plesu. To leto bodo 2 tekmovanja. Jaz se nikoli nisem tekmovala v tem sportu je pa ona prejsnje leto ker trenira več časa ko sva nastopale niso bila še tekmovanja bile so bolj šolske otvoritve in tako. čeprav mi je bilo všeč nastopati z njo ne bi z njo za tekmo. zadnje čase mi gre malo na živce ker je nesramna in enkrat mi je na trening prinesla nekaj za jest zahvalila sem se ji a ko so prišli ljudje se je začela važiti in mi težit kako sem jo jaz mučila z njo da mi je naredila to za jest kako sem ji jaz ukazala prinese nekaj za pit. ona je to sama ponudila res mini bilo všeč in zdelo se mi je nesramno. tudi za prejšnjo tekmo je bilo vse kar je bilo narobe moja krivda kar je bilo super je pa ona takoj urinla in začela govoriti kako je ona to naredila. zato tekmo hoče biti ona glavna in hoče da je vse po njeno izbrala je že pesem izbrala je obleke koreografijo in njen solo ki ga jaz nimam. ne zdi se mi pošteno in raje bi sama tekmovala. tudi za novo leto bo bil nastop v šoli v katerem bomo bile v duotu in nočem biti še več krat. že za novoletni nastop bo naredila v vsepo svoje in to me zelo moti. ali sem slaba frendica? Kako naj ji recem da za tekmo hocem biti sama in ne v duotu?
Obvestila
1.9.2024
Veliki literarni natečaj "NAJST"
Sodelujte na natečaju "NAJST," ki ga najdete v rubriki FESTIVAL!
Dogodek je del programa bralne kulture, ki ga sofinancira Javna agencija za knjigo Republike Slovenije.
POIŠČI PILOVCA/KO
Pogosta vprašanja
POSVOJI ŠNOFIJA!
Priljubljene objave
Oglas
Zadnji odgovori
saksofon:saxophone::saxophone::saxophone::saxophone:
hvala ...
Če pa rabite instrukcije za druge predmete ...
soo cuteee!!!:heart::heart::heart::heartbeat::heartbeat::heartpulse: